- Skutky apoštolské
- ←
- 27
- →

27
1 Jakmile bylo rozhodnuto, že odplujeme do Itálie, předali Pavla a některé jiné vězně setníkovi jménem Julius ze setniny Jeho Veličenstva. 2 Nastoupili jsme na loď z Adramytteia, která měla plout do míst podél pobřeží Asie, a vypluli jsme. Byl s námi Makedoňan Aristarchos z Tesaloniky. 3 Druhý den jsme dorazili do Sidónu. Julius se zachoval k Pavlovi laskavě a dovolil mu zajít k přátelům a přijmout jejich péči. 4 Odtud jsme vypluli a plavili jsme se chráněni Kyprem, protože větry vály proti nám. 5 Přepluli jsme moře podél Kilikie a Pamfylie a přišli jsme do Myry v Lykii. 6 Tam setník našel alexandrijskou loď, která plula do Itálie, a nalodil nás na ni. 7 Mnoho dní jsme pluli zvolna a stěží jsme se dostali proti Knidu. Protože nám vítr bránil, pluli jsme podél Salmóny chráněni Krétou. 8 S obtížemi jsme se kolem ní přeplavili a přišli jsme na jedno místo, které se jmenovalo Krásné přístavy; blízko něho bylo město Lasaia. 9 Protože uplynulo mnoho času a plavba již byla nebezpečná, neboť již minul i půst, Pavel jim domlouval: 10 “Muži, vidím, že plavba bude jistě spojena s nebezpečím a s velkou ztrátou nejen pro náklad a pro loď, ale i pro naše životy.” 11 Setník však důvěřoval více kormidelníkovi a majiteli lodi než tomu, co říkal Pavel. 12 A protože přístav nebyl vhodný k přezimování, většina se rozhodla odtamtud odplout a zkusit, zdali by se jim nepodařilo dorazit do Foiniku a tam přezimovat. Je to krétský přístav, otevřený k jihozápadu a severozápadu. 13 A když začal vát jižní vítr, mysleli si, že provedou svůj úmysl. Zvedli kotvy a pluli co nejblíže podél Kréty. 14 Ale zanedlouho se od ní přihnal prudký vítr, který se nazývá Eurakylón. 15 Loď jím byla stržena a nemohla mu čelit; proto jsme vzdali jakýkoliv odpor a nechali jsme se jím unášet. 16 Dostali jsme se do závětří jakéhosi ostrůvku, který se jmenoval Kauda, a stěží jsme dokázali vytáhnout záchranný člun. 17 Když ho vytáhli, použili pomocných prostředků a podvázali loď. Protože se báli, aby nenajeli na syrtskou mělčinu, spustili plachty a takto se nechali unášet. 18 Protože s námi prudce zmítala bouře, začali druhý den vyhazovat náklad 19 a třetí den vlastníma rukama hodili do moře lodní zařízení. 20 Po mnoho dní se neobjevovalo ani slunce ani hvězdy a dorážela na nás nemalá bouře, nakonec se již ztrácela veškerá naděje, že se zachráníme. 21 Když už dlouho nic nejedli, postavil se Pavel uprostřed nich a řekl: “Muži, měli jste mne poslechnout a nevyplouvat z Kréty, a mohli jste si ušetřit toto nebezpečí a ztrátu. 22 Ale nyní vás vyzývám, abyste byli dobré mysli, neboť nikdo z vás nebude ztracen, nýbrž jen loď. 23 Tuto noc přišel ke mně anděl toho Boha, jemuž patřím a kterému sloužím, 24 a řekl: ‘Neboj se, Pavle, ty se musíš postavit před císaře. A hle, Bůh ti daroval všechny ty, kteří se plaví s tebou.’ 25 Proto, muži, buďte dobré mysli. Věřím totiž Bohu, že to bude tak, jak mi bylo oznámeno. 26 Musíme však narazit na nějaký ostrov.” 27 Když jsme byli unášeni po Adrii už čtrnáctou noc, začali mít námořníci kolem půlnoci dojem, že se k nim přibližuje nějaká země. 28 Spustili olovnici a zjistili hloubku dvacet sáhů. Když odpluli kousek dále, opět spustili olovnici a zjistili hloubku patnáct sáhů. 29 Protože se báli, abychom někde nenarazili na skalnatá místa, vyhodili ze zádi čtyři kotvy a toužebně čekali, až nastane den. 30 Když se námořníci pokoušeli utéci z lodi a spustili člun na moře pod záminkou, že chtějí vytahovat kotvy z přídi, 31 řekl Pavel setníkovi a vojákům: “Nezůstanou-li tito na lodi, vy nemůžete být zachráněni.” 32 Tu vojáci přesekli lana u člunu a nechali jej uplavat. 33 Než se začalo rozednívat, vybízel Pavel všechny, aby pojedli. Řekl: “Dnes již čtrnáctý den čekáte, zůstáváte hladoví a nic nejíte. 34 Proto vás vybízím, abyste pojedli; je to k vaší záchraně. Vždyť nikomu z vás se neztratí ani vlas z hlavy.” 35 Po těch slovech vzal chléb, přede všemi vzdal Bohu díky, rozlomil jej a začal jíst. 36 Všichni nabyli dobré mysli a také oni přijali pokrm. 37 Všech nás bylo na lodi dvě stě sedmdesát šest. 38 Když se nasytili, odlehčovali loď tím, že vyhazovali obilí do moře. 39 Když však nastal den, nemohli poznat, co je to za zemi; viděli jen nějaký záliv s plochým pobřežím, k němuž zamýšleli s lodí najet, bude-li to možné. 40 Odsekli kotvy a nechali je v moři. Zároveň rozvázali provazy u kormidel, zvedli proti větru přední plachtu a směřovali ke břehu. 41 Najeli však na mělčinu a loď narazila na dno. Příď uvízla a zůstala nehybná, zatímco záď se začala bortit pod náporem vln. 42 Vojáci se rozhodli, že vězně zabijí, aby některý neuplaval a neutekl. 43 Ale setník chtěl zachránit Pavla, a proto jim v tom úmyslu zabránil. Rozkázal, aby ti, kdo umějí plavat, se první vrhli do moře a vyšli na zem 44 a ostatní aby se zachránili na prknech nebo na troskách lodi. A tak se stalo, že se všichni v pořádku dostali na břeh.

- Skutky apoštolské
- ←
- 27
- →

© 1994 Krestanska misijni spolecnost