- 1.list Tesalonickým
- ←
- 2
- →

2
1 Sami víte, bratři, že náš příchod k vám nezůstal bez užitku. 2 I když jsme předtím ve Filipech trpěli a byli potupeni, jak sami víte, odhodlali jsme se ve svém Bohu vám v mnohém zápase směle mluvit evangelium Boží. 3 Vždyť naše povzbuzování není z poblouzení ani z nečistoty ani ve lsti; 4 ale Bůh nás vyzkoušel, aby nám svěřil evangelium, proto mluvíme ne tak, jako bychom se chtěli zalíbit lidem, ale tak, abychom se zalíbili Bohu, který zkouší naše srdce. 5 Jak víte, nikdy jsme nepoužili lichocení ani jsme nebyli chtiví zisku - Bůh je svědek! 6 Nehledáme ani slávu od lidí, od vás ani od jiných. 7 Jako Kristovi apoštolové můžeme užívat vážnosti, avšak byli jsme mezi vámi něžní, jako když žena chová vlastní děti. 8 Tak jsme po vás toužili, že jsme byli ochotni dát vám nejen evangelium Boží, ale i své duše, neboť jste se nám stali drahými. 9 Jistě pamatujete, bratři, na naši námahu a úsilí, jak jsme dnem i nocí pracovali, abychom nikomu z vás nebyli na obtíž, když jsme vám vyhlásili evangelium Boží. 10 Vy i sám Bůh jste svědky, jak jsme se svatě, spravedlivě a bezúhonně k vám véřícím chovali; 11 a jak také víte, jednoho každého z vás jsme napomínali, povzbuzovali a zavazovali jako otec vlastní děti, 12 abyste chodili, jak je důstojné Boha, který vás povolává do svého království a slávy. 13 A proto i my vzdáváme díky Bohu neustále, že když jste od nás převzali slovo Boží zvěsti, přijali jste je ne jako slovo lidské, ale tak, jak tomu opravdu je, jako slovo Boží, které také mocně působí ve vás věřících. 14 Vždyť vy jste, bratři, napodobili církve Boží, které jsou v Judsku v Kristu Ježíši, protože i vy jste stejně trpěli od vlastních krajanů, jako i oni od Židů, 15 kteří zabili Pána Ježíše i své proroky a také nás pronásledovali; Bohu se líbit nechtějí a vůči všem lidem jsou nepřátelští. 16 Brání nám mluvit k pohanům, aby byli spaseni, čímž stále doplňují své hříchy; ale přišel na ně hněv až do krajnosti. 17 Byli jsme, bratři, od vás na určitou dobu odloučeni, bylo to však jen tělem, ne srdcem; o to více jsme s velkou touhou usilovali spatřit vaši tvář. 18 Proto jsme k vám chtěli přijít, já Pavel už dvakrát, ale Satan nám v tom zabránil. 19 Kdo je naše naděje nebo radost nebo věnec chlouby, ne-li právě vy před naším Pánem Ježíšem při jeho příchodu? 20 Vždyť vy jste naše sláva i radost.

- 1.list Tesalonickým
- ←
- 2
- →

© 1994 Krestanska misijni spolecnost