- Lukáš
- ←
- 8
- →

8
1 A stalo se, že potom procházel městy a vesnicemi a hlásal radostnou zvěst - Boží království; bylo s ním těch Dvanáct 2 a některé ženy, které byly uzdraveny od zlých duchů a nemocí: Marie zvaná Magdalská, od níž kdysi vyšlo sedm démonů, 3 Jana, žena Herodova správce Chuzy, Zuzana a mnohé jiné, které se o ně staraly ze svých prostředků. 4 Když se scházel veliký zástup a z jednotlivých měst k němu přicházeli lidé, řekl jim v podobenství: 5 “Vyšel rozsévač zasít své semeno. A jak rozséval, některé padlo podél cesty a bylo zašlapáno, a nebeští ptáci je sezobali. 6 A jiné padlo na skálu, vzešlo a uschlo, protože nemělo vláhu. 7 A jiné padlo doprostřed trní; a trní, které vyrostlo s ním, je udusilo. 8 A jiné padlo do země dobré, vzešlo a vydalo stonásobnou úrodu.” To řekl a volal: “Kdo má uši k slyšení, ať poslouchá.” 9 Jeho učedníci se ho tázali, co to podobenství znamená. 10 On řekl: “Vám je dáno poznat tajemství království Božího, ostatním však v podobenstvích, aby ‘hledíce neviděli a slyšíce nechápali’.” 11 “Toto podobenství znamená: Semeno je Boží slovo. 12 ‘Podél cesty’ jsou ti, kteří uslyšeli, a pak přichází Ďábel a bere Slovo z jejich srdce, aby neuvěřili a nebyli zachráněni. 13 Ti ‘na skále’, když uslyší, s radostí přijímají Slovo. Protože však nemají kořen, věří jen po určitou dobu a v čas zkoušky odpadají. 14 ‘Do trní padlé’, to jsou ti, kteří uslyšeli, ale jak jdou svou cestou, dusí je zájmy, bohatství a rozkoše života, a nenesou zralé plody. 15 ‘V dobré zemi’, to jsou ti, kteří, když uslyšeli Slovo, v ušlechtilém a dobrém srdci je pevně drží a s vytrvalostí nesou ovoce.” 16 “Nikdo, když rozsvítí lampu, nepřikrývá ji nádobou, ani ji nestaví pod postel, ale staví ji na svícen, aby ti, kdo vcházejí, viděli světlo. 17 Vždyť nic není skrytého, co se nestane zjevným, ani ukrytého, co by zajisté nebylo poznáno a nevyšlo najevo. 18 Dávejte tedy pozor, jak slyšíte. Neboť kdo má, tomu bude dáno, a kdo nemá, bude od něho vzato i to, co myslí, že má.” 19 Přišla za ním matka a jeho bratři, ale nemohli se s ním pro zástup setkat. 20 Bylo mu oznámeno: “Tvoje matka a tvoji bratři stojí venku a chtějí tě vidět.” 21 On jim však odpověděl: “Má matka a moji bratři jsou ti, kteří slyší Boží slovo a činí je.” 22 Stalo se, že jednoho dne vstoupil do lodi se svými učedníky a řekl jim: “Přeplavme se na druhou stranu jezera.” A vypluli. 23 Zatímco se plavili, usnul. A na jezero se snesla větrná bouře; loď se začala naplňovat a oni byli v nebezpečí. 24 Přistoupili k němu, vzbudili ho a řekli: “Mistře, Mistře, hyneme!” On vstal, pohrozil větru a přívalu vod; i ustaly a nastalo ztišení. 25 Řekl jim: “Kde je vaše víra?” Ulekli se a užasli a říkali mezi sebou: “Kdo to jen je, že přikazuje dokonce větrům a vodě, a poslouchají ho?” 26 Přepluli do krajiny Gerasenů, která je naproti Galileji. 27 Když vystoupil na břeh, potkal ho nějaký muž z toho města, který měl démony a už dlouhou dobu si neoblékl žádný oděv a nebydlel v domě, nýbrž v hrobech. 28 Když uviděl Ježíše, vykřikl, padl před ním na zem a řekl silným hlasem: “Co je ti po mně, Ježíši, Synu Boha Nejvyššího? Prosím tě, abys mne netrýznil.” 29 Ježíš totiž tomu nečistému duchu přikázal, aby od toho člověka vyšel. Neboť ho častokrát zachvacoval; ten muž byl poután řetězy a okovy a byl hlídán, ale pouta trhal a byl démonem hnán do pustých míst. 30 Ježíš se ho otázal: “Jaké je tvé jméno?” On řekl: “Legie”, protože do něho vstoupilo mnoho démonů. 31 A prosili ho, aby jim nepřikazoval odejít do bezedné propasti. 32 Bylo tam početné stádo vepřů, které se páslo na svahu hory. Démoni ho poprosili, aby jim dovolil do nich vejít; a dovolil jim to. 33 Démoni vyšli od toho člověka a vešli do vepřů, a stádo se zřítilo po svahu do jezera a utopilo se. 34 Když pasáci uviděli, co se stalo, utekli a oznámili to ve městě i ve vesnicích. 35 Lidé vyšli, aby uviděli, co se stalo; přišli k Ježíšovi a nalezli toho člověka, od něhož vyšli démoni, jak sedí oblečený u Ježíšových nohou a má zdravou mysl. A ulekli se. 36 Ti, kteří viděli, jak byl ten démonizovaný zachráněn, jim o tom pověděli. 37 A celé to množství z okolní krajiny Gerasenů ho požádalo, aby od nich odešel, protože se jich zmocňoval veliký strach. On vstoupil do lodi a vrátil se. 38 Muž, od něhož vyšli démoni, ho prosil, aby směl být s ním. Ježíš ho však propustil a řekl: 39 “Vrať se domů a vypravuj, jak veliké věci ti učinil Bůh.” A on odešel a hlásal po celém městě, jak veliké věci mu učinil Ježíš. 40 Když se Ježíš vracel, přivítal ho zástup, neboť ho všichni očekávali. 41 A hle, přišel muž jménem Jairos; byl to představený synagógy. Padl k Ježíšovým nohám a prosil ho, aby vešel do jeho domu, 42 protože měl jedinou dceru, asi dvanáctiletou, a ta umírala. Když Ježíš šel, zástupy ho tísnily. 43 A byla tam žena, která měla dvanáct let krvácení a vynaložila na lékaře všechno, co měla, a nikdo ji nemohl uzdravit. 44 Přistoupila zezadu, dotkla se třásní jeho šatu a hned jí krvácení přestalo. 45 Ježíš řekl: “Kdo se mne dotkl?” Když všichni zapírali, řekl Petr [a ti, kteří byli s ním]: “Mistře, zástupy tě svírají a tísní, [a říkáš: Kdo se mne dotkl].” 46 Ale Ježíš řekl: “Někdo se mne dotkl. Já jsem poznal, že ode mne vyšla moc.” 47 Když žena uviděla, že se to neutajilo, chvějíc se přišla, padla mu k nohám a přede vším lidem vypověděla, proč se ho dotkla a jak byla hned uzdravena. 48 On jí řekl: “Dcero, tvá víra tě uzdravila. Jdi v pokoji.” 49 Když ještě mluvil, přichází kdosi z domu představeného synagógy a říká: “Tvá dcera zemřela, již učitele neobtěžuj.” 50 Ježíš to uslyšel a odpověděl mu: “Neboj se, jen věř, a bude zachráněna.” 51 Když přišel do domu, nedovolil, aby s ním někdo vešel kromě Petra, Jana a Jakuba a otce a matky té dívky. 52 Všichni nad ní plakali a bili se v prsa. On řekl: “Neplačte. Nezemřela, ale spí.” 53 Posmívali se mu, protože věděli, že zemřela. 54 On však uchopil její ruku a zvolal: “Dívko, vstaň!” 55 I navrátil se její duch a ona hned vstala. Nařídil, aby jí dali najíst. 56 Jejích rodičů se zmocnil úžas. On jim však přikázal, aby nikomu neřekli, co se stalo.

- Lukáš
- ←
- 8
- →

© 1994 Krestanska misijni spolecnost