- Skutky apoštolské
- ←
- 7
- →

7
1 Velekněz řekl: “Je tomu tak?” 2 A on začal mluvit: “Muži bratři a otcové, poslyšte: Bůh slávy se ukázal našemu otci Abrahamovi, když byl v Mezopotámii, dříve než se usadil v Cháranu, 3 a řekl mu: ‘Vyjdi ze své země a ze svého příbuzenstva a jdi do země, kterou ti ukážu.’ 4 Potom vyšel z Chaldejské země a usadil se v Cháranu. A odtud jej Bůh po smrti jeho otce přestěhoval do této země, ve které vy nyní bydlíte. 5 A nedal mu v ní za dědictví ani stopu země, ale slíbil ji dát do vlastnictví jemu a po něm jeho potomstvu, ačkoliv ještě neměl dítě. 6 Bůh promluvil takto: ‘Jeho potomci budou žít jako cizinci v cizí zemi; tam je zotročí a čtyři sta let s nimi budou zle nakládat. 7 Ale národ, jemuž budou otročit, budu soudit já,’ řekl Bůh, ‘a potom vyjdou a budou mi sloužit na tomto místě.’ 8 I dal mu smlouvu obřízky. A tak, když zplodil Izáka, osmý den ho obřezal; podobně i Izák Jákoba a Jákob dvanáct patriarchů. 9 A patriarchové žárlili na Josefa a prodali ho do Egypta; ale Bůh byl s ním, 10 vysvobodil ho ze všech jeho soužení a dal mu milost i moudrost před faraónem, egyptským králem, a ten ho ustanovil vládcem nad Egyptem i nad celým svým domem. 11 Potom přišel na celý Egypt i Kanaán hlad a veliké soužení, a naši otcové nenalézali obživu. 12 Když Jákob uslyšel, že v Egyptě je obilí, vyslal tam naše otce poprvé. 13 Při druhé návštěvě se Josef dal svým bratřím poznat a Josefův rod se stal faraónovi známým. 14 Josef poslal vzkaz a zavolal k sobě svého otce Jákoba a celé příbuzenstvo v počtu sedmdesáti pěti duší. 15 A sestoupil Jákob do Egypta a zemřel on i naši otcové. 16 Přenesli je do Sichemu a uložili v hrobce, kterou Abraham koupil za stříbro od synů Emorových v Sichemu. 17 Jak se však přibližoval čas zaslíbení, které Bůh vyhlásil Abrahamovi, lid v Egyptě rostl a množil se, 18 dokud v Egyptě nepovstal jiný král, který Josefa neznal. 19 Ten jednal lstivě a zle s naším rodem a přinutil naše otce odkládat své novorozence, aby nezůstávali naživu. 20 V té době se narodil Mojžíš a byl krásný před Bohem. Tři měsíce byl chován v domě svého otce. 21 A když byl odložen, vzala si jej faraónova dcera a starala se o něj jako o svého syna. 22 Mojžíš byl vychován ve vší egyptské moudrosti a byl mocný ve slovech i skutcích. 23 A když se dovršoval jeho čtyřicátý rok, vstoupila mu na srdce myšlenka, aby se podíval na své bratry, syny Izraele. 24 A uviděl, jak se jednomu z nich děje bezpráví; zastal se ho a pomstil utiskovaného tím, že Egypťana zabil. 25 Domníval se, že jeho bratři pochopí, že jim Bůh dává skrze jeho ruku vysvobození, ale oni to nepochopili. 26 Druhého dne se u nich objevil, když se hádali; snažil se je přivést k pokoji slovy: ‘Muži, jste bratři, proč ubližujete jeden druhému?’ 27 Ale ten, který ubližoval svému bližnímu, ho odstrčil a řekl: ‘Kdo tě ustanovil nad námi vládcem a soudcem? 28 Snad mě nechceš zabít, jako jsi včera zabil toho Egypťana?’ 29 Kvůli těm slovům Mojžíš utekl a bydlel jako cizinec v zemi madiánské, kde zplodil dva syny. 30 A když se naplnilo čtyřicet let, ukázal se mu v pustině u hory Sinaj Pánův anděl v plameni hořícího keře. 31 Když to Mojžíš uviděl, divil se tomu vidění; šel blíž, aby se pozorně podíval, a tu zazněl Pánův hlas: 32 ‘Já jsem Bůh tvých otců, Bůh Abrahamův, [Bůh] Izákův a [Bůh] Jákobův.’ Mojžíš se roztřásl a neodvažoval se podívat. 33 Pán mu řekl: ‘Zuj sandály ze svých nohou, neboť místo, na kterém stojíš, je země svatá. 34 Dobře jsem viděl utrpení svého lidu, který je v Egyptě, a slyšel jsem jejich sténání. I sestoupil jsem, abych je vysvobodil. A teď jdi, posílám tě do Egypta.’ 35 Toho Mojžíše, kterého zavrhli, když řekli: ‘Kdo tě [nad námi] ustanovil vládcem a soudcem?’, toho Bůh poslal jako vůdce a vysvoboditele s pomocí anděla, který se mu ukázal v tom keři. 36 Ten je vyvedl a činil divy a znamení v Egyptské zemi, v Rudém moři i v pustině po čtyřicet let. 37 To je ten Mojžíš, který řekl synům Izraele: ‘Proroka vám vzbudí Bůh z vašich bratrů jako mne. [Toho poslouchejte.]’ 38 To je ten, který byl ve shromáždění v pustině prostředníkem mezi andělem, který k němu mluvil na hoře Sinaj, a našimi otci. On přijal živá slova, aby nám je dal. 39 Jemu se naši otcové nechtěli poddat, ale zavrhli ho a obrátili se ve svých srdcích do Egypta 40 a řekli Áronovi: ‘Udělej nám bohy, kteří půjdou před námi, neboť nevíme, co se stalo s Mojžíšem, který nás vyvedl z Egyptské země.’ 41 I udělali v těch dnech tele, přinesli té modle oběť a veselili se nad skutky svých rukou. 42 Bůh se od nich odvrátil a vydal je, aby sloužili nebeskému vojsku, jak je napsáno v knize Proroků: ‘Což jste mně přinášeli krvavé oběti a dary po těch čtyřicet let na pustině, dome izraelský? 43 Nosili jste stánek Molocha a hvězdu vašeho boha Remfana, obrazy, které jste si udělali, abyste se jim klaněli. Přestěhuji vás až za Babylón.’ 44 Naši otcové měli v pustině stánek svědectví, jak nařídil ten, jenž mluvil k Mojžíšovi, aby jej udělal podle vzoru, který uviděl. 45 Ten také převzali naši otcové a vnesli s Jozuem do země pohanů, které Bůh zahnal od tváře našich otců. Tak to bylo až do dnů Davidových, 46 který nalezl milost před Bohem a žádal, aby směl vyhledat příbytek pro Boha Jákobova. 47 Teprve Šalomoun mu však vystavěl dům. 48 Ale Nejvyšší nepřebývá v domech zhotovených lidskýma rukama, jak praví prorok: 49 ‘Nebe je mým trůnem, země podnoží mých nohou. Jaký dům mi vystavíte, praví Pán, nebo jaké bude místo mého spočinutí? 50 Což to všechno neučinila má ruka?’ 51 Vy tvrdošíjní, vy lidé neobřezaného srdce i uší, stále vzdorujete Duchu Svatému; jak vaši otcové, tak i vy! 52 Kterého z proroků vaši otcové nepronásledovali? Zabili ty, kteří předpověděli příchod Spravedlivého; vy jste se nyní stali jeho zrádci a vrahy, 53 vy, kteří jste přijali Zákon skrze anděly, ale nezachovali jste jej.” 54 Když to slyšeli, běsnili ve svých srdcích a skřípali zuby proti němu. 55 Ale on, plný Ducha Svatého, upřeně pohlédl k nebi a spatřil Boží slávu a Ježíše, jak stojí po pravici Boží, 56 a řekl: “Hle, vidím nebesa rozevřená a Syna člověka, jak stojí po pravici Boží.” 57 Oni však vykřikli velikým hlasem, zacpali si uši a společně se na něho vrhli. 58 Vyhnali ho ven z města a kamenovali. Svědkové odložili své pláště k nohám mladíka, který se jmenoval Saul. 59 A kamenovali Štěpána, který vzýval Pána a říkal: “Pane Ježíši, přijmi mého ducha.” 60 Pak klesl na kolena a zvolal velikým hlasem: “Pane, nepočítej jim tento hřích.” Když to řekl, usnul.

- Skutky apoštolské
- ←
- 7
- →

© 1994 Krestanska misijni spolecnost